"Ingen vet om vårt medvetande går vidare"
"till en ny existens eller sfär, men..."
"...om vi kan konstruera ett instrument som är så känsligt"
"att det kan brukas av vårt medvetande, så som det lever vidare i nästa liv..."
"så borde ett sådant instrument kunna registrera något..."
EVP (Elektroniskt röstfenomen)
Inspelning av röster och bilder av döda med hjälp av ej inställd mottagare.
Identifierat 1939 och nu föremål för ökad vetenskaplig forskning världen över
för att kunna påvisa en kommunikation med de avlidna.
Mer regn i morgon med risk för åskväder...
Mikey, sluta leka och gör dig klar för skolan.
Kom igen, ät nu. Din mamma kommer om tio minuter.
- Lekte du med den här? - Nej.
Det gjorde du säkert. Du pillade nog på den.
- Jag svarar. - Okej.
Hej, Jane.
- Mikey, vill du ha mer juice? - Visst.
- Varsågod. - Inga problem.
Vi ses.
- Jane kan inte komma. - Varför inte?
- Det sa hon inte. - Vadå?
- Din mamma kan inte hämta dig. - Slipper jag skolan då?
Nej, jag skjutsar dig istället.
Snyggt försök.
Det var ett snyggt försök.
- Vart ska du? - Min förläggare.
De ska visa mig omslaget.
Du ser fin ut.
Du ser otroligt fin ut.
Du ser verkligen fin ut.
Nej, John, vi är redan sena.
Och du har tandkräm på munnen.
Där.
- Är du okej? - Ja.
- Säkert? - Jag kanske är...
mer än okej.
Åh, gode Gud.
Ja!
Det kan vara fel. Jag ska göra om det.
- Vi berättar för Mike att han har en bror. - Vänta.
Jag gör ett test till och går sen till doktorn.
Grattis, älskling.
Lunchväska.
Klädväska.
Puss.
Vi ses om några dagar. Hälsa mamma.
Och du, ta det försiktigt.
Jag vet.
Hej då. Jag älskar dig.
Oroa dig inte.
- Hej, Joseph. - Hur är det?
Mr Rivers.
Frank ville att du skulle ringa när du kom in.
Wow.
- Vadå wow? - Du. Du ler.
Är det så ovanligt att jag ler?
Ja, på en måndagsmorgon.
Du, Karen,
beställ en blombukett åt mig till dagens slut, liljor.
Och champa... Nej, inte champagne, köp choklad.
Belgisk choklad.
Vet du vad jag menar? Vad tittar du på?
Något är på gång.
- Något är på gång. - Kan du bara...?
- Jag är på väg. - Tack.
- Men jag vet att nåt är på gång. - Frank.
Älskling, är du hemma?
Det finns ett meddelande.
Meddelandet mottogs måndagen den 16:e, kl 18.07.
Älskling, det är jag. Julie har problem med Ben igen.
- Som vanligt. - Så jag lovade att ta ett glas med henne.
Lugn, jag håller mig till vatten. Jag ringer när jag är på väg hem.
Såg du omslaget? Vad tycker du?
Jag tycker nog...
Den eviga väntan
Inga meddelanden.
Hej, det är Anna. Lämna ett meddelande efter pipet, så ringer jag upp.
Hej, det är jag. Det är nästan midnatt.
Jag antar att du fortfarande är med Julie.
Hör av dig så att jag vet säkert. Jag älskar dig, hej.
Hej, det är Julie. Lämna ett meddelande.
Julie, hej, det är John. Gör mig en tjänst.
Be Anna ringa mig när du får det här meddelandet.
Jag gissar att ni har en trevlig kväll. Tack.
...offer för en tragisk olycka.
Polisen har hittat klacken till en damsko
nära hennes övergivna bil på Argyle Avenue.
Hon kan ha halkat ner i floden medan hon lagat en punktering.
Trots att dykare fortfarande söker igenom området,
får polisen flertalet rapporter
om att man sett den bästsäljande författaren så långt som 3 mil härifrån.
Polisen utesluter ingenting i sökandet efter henne.
Anna Rivers senaste roman "Den eviga väntan" kommer ut till hösten,
och hennes man, arkitekten Jonathan Rivers,
lär ska ta ledigt för att göra henne sällskap under PR-turnén.
Vi ska åka nu.
Kom, Michael.
Mark kommer hem snart, så...
Seså, säg hej då till pappa.
Var snäll nu. Ta hand om din mamma. Hämta dina grejer.
Vi har en extrasäng om du behöver.
Tack. Jane, du behöver inte anstränga dig för min skull.
Jag vet att jag inte var nån bra...
Det är nu tio dagar sen internationella författaren Anna Rivers bil hittades...
Polisen misstänker ännu att hon kan ha drunknat,
men de utesluter inte ett bortrövande.
Hennes man, arkitekten Jonathan Rivers, talade idag ut om sin förtvivlan...
Tre veckor har gått sedan författaren Anna Rivers plötsliga försvinnande.
Polisen arbetar fram en beskrivning på en möjlig kidnappare.
Hennes förtvivlade man Jonathan Rivers...
...hade detta budskap till alla som kan tänkas veta var hon befinner sig.
Det är svårt.
Men man ger aldrig nånsin upp hoppet.
Det är bara så man kan gå vidare.
Jag har 50 killar och utrustning värd tusentals dollar som väntar,
så hör av dig om du vill be dem vänta en månad.
- Herregud. - Du var utanför mitt hus.
- Jag är ledsen. - Du var utanför mitt hus
och nu är du utanför mitt kontor.
Förolämpa inte min intelligens med att kalla det ett sammanträffande.
Nej, det är inget sammanträffande.
Känner jag dig?
Jag heter Raymond Price.
- Förföljer du mig? - Det gäller Anna, mr Rivers.
Jag har mottagit meddelanden från henne, ifrån andra sidan.
Vilken andra sida?
Jonathan...
din hustru är död.
Jag har bevis. Hon har försökt att ta kontakt ända sedan hon dog.
Mr Rivers, min son dog när han var 12.
Jag var självmordsbenägen i flera år.
Håll dig borta från mig.
Men sen sa någon till mig det jag precis sa till dig.
Att min son, min döde son, hade tagit kontakt.
Och det hade han, mr Rivers, det var sant. Från andra sidan.
Och han var lycklig. Lycklig.
Snälla. Ja. Och väl till mods.
Det förändrade mitt liv, mr Rivers,
för då visste jag.
Jag ber dig, mr Rivers,
lägg det här i en låda, göm det, glöm det,
men kasta inte bort det.
För en vacker dag
kommer du att vilja veta.
Jag känner med er båda.
Det är Anna Rivers.
Den fantastiska Anna Rivers bärandes på matvaror.
- Sluta. - Hur gick det att handla?
Stäng av.
- Där har vi en av Annas bästa sidor. - Tyst med dig.
Den är förtjusande, mina damer och herrar.
Internationellt erkända författaren Anna Rivers kropp
hittades igår kväll av en säkerhetsvakt under en rutinkontroll...
...på den nedlagda kaj 16, fem km från platsen där hennes övergivna bil återfanns
för fem veckor sedan på Argyle Avenue.
Upptäckten innebär slutet på...
Innan er hustru drunknade
ådrog hon sig skador som överensstämmer med ett fall mot klipporna vid floden.
Skadan mot huvudet, den brutna armen.
När tidvattnet kom in kunde hon omöjligt kämpa emot.
Hon måste ha svepts iväg av floden i flertalet kilometer.
Jag beklagar verkligen er förlust.
Dykare har hittat hennes tillhörigheter.
Hennes mobiltelefon fanns i bilen, och den överlämnar vi nu.
...för att ha skänkt henne till familj och vänner,
så att vi fått lära känna och älska henne som följeslagare på vår jordafärd.
Ge oss tron att i döden se porten till det eviga livet,
så att vi kan fortsätta vår strävan på jorden under stilla visshet
tills Du kallar oss till återförening med dem som gått före oss.
Amen.
Sex månader senare
- Vad tycker du? - Jättefint.
Det är trevligt här. En ny början.
Jag antar väl det.
Kan du...?
Kan du ta Mikey under helgen?
Självklart.
Kanske lite längre.
Så länge du vill, John.
Vi ska lägga om golvet.
- När vill du ta hit dem? - De vill träffa dig i veckan.
Visst. Det är inga problem.
Hoppsan.
Du tog hit mig bara för att göra så, eller hur?
Nej, det gjorde jag inte. Jag ska se vad jag kan göra.
Det är nu du tänker berätta att du överskridit budgeten, va?
Fan. Inte nu igen!
Förlåt, jag...
Inkommande samtal ANNAS MOBIL
Fråga om de kan få igång lyset.
- Är ni okej? - Nu är vi det.
Jag hoppas ni fixar det där innan mr Cunningham kommer.
NEDRE BOTTEN
Inkommande samtal ANNAS MOBIL
Anna?
Jonathan.
Det finns ett meddelande.
Meddelande mottogs onsdagen den 23:e,
klockan 02.30.
Jonathan.
Slut på meddelandet. Det finns inga meddelanden.
Varsågod och stig på. Vad trevligt.
- Hej. - Hej.
Jag höll precis på att avsluta med någon.
- Jag kan komma igen. - Nej, det går fort.
Jag är så glad att se dig. Jag hoppades att du skulle komma.
- Tack. - Det här är Sarah Tate.
Låt mig presentera dig för mr Rivers.
Förlåt, jag är lite...
Vi har haft ett genombrott idag.
Det är otroligt.
Det är det verkligen.
- Det här är fånigt. - Stanna en stund.
Jag borde ta kartongerna till affären.
Sarah, du behöver inte ha bråttom.
Gör i ordning en kopp te.
Kanske det. Tack.
Vill du också ha?
Ja, det vore gott. Tack.
Tack.
Mr Rivers, var snäll och kom med.
Ursäkta. Var snäll och sätt dig här.
Har du hört talas om EVP, mr Rivers?
Nej.
Det förvånar mig inte. De som har det kallar oss knäppgökar.
EVP står för elektroniskt röstfenomen.
Jag lyssnar.
Jag är inte klärvoajant, jag är inget medium.
Jag kontaktar inte de döda.
De döda kontaktar mig.
Och med hjälp av EVP
kan jag höra dem,
jag kan se dem, och...
jag kan spela in dem.
- Och de är... - Just det.
Människor som har gått vidare.
Är det här ditt jobb, hobby eller vad?
Besatthet är nog mer passande.
Jag undrar var...
Här är det. Man kan inte alltid se dem de första gångerna.
Vi brukar bara kunna höra deras röster, och det kan frustrera folk.
Men när det fungerar
och man får se ansiktsuttrycken på dem man försöker hjälpa, som Sarah,
då finns det inget, tro mig, inget, som kan jämföra sig med det.
Mr Rivers, vill du höra din hustru?
Ja.
Jonathan.
Hitta honom.
Jonathan Rivers.
Hitta honom.
Snälla, hitta honom.
Det som är frustrerande med EVP är att det inte är live.
Man gör inspelningen och vet bara om man har fått något när man spelar upp det.
Varsågod. Det är mjölk i.
- Perfekt. Tack. - Ursäkta mig ett ögonblick.
Det är en otrolig känsla, eller hur?
Den är obeskrivlig.
Det tog några besök innan jag vande mig, men det är beroendeframkallande.
Jag är ofta här. Han har verkligen hjälpt mig.
Jag försöker hjälpa honom när jag kan, så jag säljer det här i affären.
- Vilken affär? - Jag har en bokhandel.
Din fru var en fantastisk författare, mr Rivers.
- Vad fick dig att komma hit? - Min fästman.
Han dog för åtta månader sen. Vi har haft problem med att tyda vad han säger,
men i eftermiddags lyckades vi.
Bara två ord: "Sarah, ja."
För innan han dog lovade han mig att om det är som det påstås,
så skulle han hitta ett sätt att nå mig
och låta mig veta om han var lycklig.
Så "Sarah, ja".
Raymond tror att vi kanske inte hör av honom igen, men det är okej.
Jag har hört vad jag ville höra.
Det här är John.
Om du på något vis kan höra mig...
kan du då låta mig veta det?
Jag ber dig.
Ett tecken av något slag.
Jag ber dig.
Susie.
Jag spelade in det här för några timmar sen.
Det är ganska otydligt, så jag sparade det på datorn för att kunna förstärka ljudet.
Så...
- hon vet att jag varit här? - Jag tror det.
Får jag se henne den här gången?
Det är bara ljud. Jag är ledsen, John,
vi måste vara tålmodiga.
Lita på mig, John, det här är bara början. Sätt dig.
Sådär...
Tryck där om du vill höra det igen.
Jag kommer snart tillbaka.
Berätta... för jag älskar honom.
Din jävel. Din jävel.
Din jävel.
Vad var det?
Det är okej.
Det finns en del onda människor därute.
Du behöver bara trycka där...
...så försvinner de allihop.
Vi har närmat oss visuell kontakt med Anna. Det får vi vara glada för.
Varsågod.
De kan inte alla vara goda, de kan inte alla vara Anna.
Susie Tomlinson... le.
Susie Tomlinson...
- Det är Raymond. Något har hänt. - Jaså?
- Kom hit. - Jag är på väg.
Raymond?
Ni håller mig väl underrättad?
Jag kan inte berätta mer än man kan läsa i tidningen.
Men om du kommer på något, varsågod - ring mig.
Visst. Tack.
Tack för att du kom på begravningen. Det skulle han ha uppskattat.
Tack för att du gör det här för mig.
Jag vet inte var jag ska börja. Han arbetade på diskett, så...
Annas originalinspelningar kanske finns i de här kartongerna.
Är du okej?
Jag kan inte fatta att han är borta.
- Han kanske hör av sig. - Jag vet inte.
Han sa att han gjort tillräckligt med väsen av sig medan han levde.
Jag fattar det inte. Han hjälpte ju människor.
- De här är gamla. - 23 år, för att vara exakt.
"Carol bör veta."
"Säg till Thomas att han bör göra det."
"Män i rummet."
Den här, då. "De 500 dollarna finns kvar."
Den typen av meddelande gillar jag.
'DIN JÄVEL... SVIN... RUTTNA'
'Sluta, din jävel... DIN JÄVEL'
SVIN... RUTTNA
'Det ludret (otydligt)'
DIN JÄVEL
Hon är VÅR
Sådär ja.
Varför har vi så många?
Så att du kan titta på ditt favoritprogram och jag kan titta på mitt.
Okej...
De visar mig något.
Det är...
Willow Avenue. De visar mig Willow Avenue. Ja?
Det är inga problem. Det händer ibland.
Din fru gick nyligen över till andra sidan.
Hennes övergång var svår.
Hon var...
Hon är författare. Hon var författare.
Hennes ord är viktiga.
Förlåt, ljuset är alldeles för starkt.
Det är som små, högljudda knappnålsspetsar.
Det gör det svårt att se någonting alls.
- Det är elektroniskt röst... - Jag vet vad det är.
- Jag har spelat in på band... - Gör inte det.
Du ska inte göra det här på egen hand, det är inte säkert.
Det är som hemmagjorda psykografer och tonårsseanser på Halloween.
EVP är inte bra.
Vi bygger upp en relation med våra ledsagare under flera år,
så att vi ska kunna skydda er.
- Från vadå? - Dem som vill skada.
För de finns och de kommer att hitta dig.
Om du tänker fortsätta att blanda dig i...
Anna, min fru, hon visade mig ett tecken.
Nej. Inte Anna. Du misstolkar det hela.
Det är en sak att kontakta de döda, det är nåt annat att lägga näsan i blöt,
och det är det du gör.
- Jag ville bara ha hjälp. - Jag vet, jag kan hjälpa dig.
Det är bara det att de manar mig att be dig sluta.
Jaha. Tack.
Mr Rivers...
Willow Avenue. Är du säker? De visar mig Willow Avenue.
Nej.
Ingen Willow Avenue, ingen Willow Street, ingen Willow Terrace.
Hon var gravid. Eller hur?
Vi leker varje dag.
Han säger att du är gladare nu.
Dog jag?
Susie Tomlinson...
le.
Ursäkta. Är du Susie Tomlinson?
- Ja. - Jag heter Jonathan Rivers.
- Hej. - Får jag prata med dig?
Susie Tomlinson... le
Min mamma dog när jag föddes.
Och min mormor försökte i åratal att ta kontakt med henne.
Du vet, med tända ljus, mörker och rök...
- Seanser? - Ja.
Alltihop, hon försökte allt.
Hon brukade säga till mig...
att när hon dött skulle hon låta mig veta om hon hittat henne,
om hon hittat min mamma.
När jag var ledsen brukade hon tjata på mig att bli glad.
Hon sa: " Susie Tomlinson, se det från den ljusa sidan."
"Susie Tomlinson, upp med humöret."
"Susie Tomlinson, le."
De har hittat varandra.
Eller hur?
Det är det hon vill att jag ska veta.
Det är som om hon inte riktigt dött.
Min pappa ringer och sen kommer du förbi ett par dagar senare.
Det är som om hon bara fortsatt.
Susie, jag förstår inte.
Jag har fått meddelanden från din mormor sen en vecka tillbaka.
Nej, det är omöjligt. Hon dog för bara två dagar sen.
Ingenting utesluts i fallet med försvunna tvåbarnsmamman Mary Freeman.
Det är nu nio dagar sedan hon lämnade hemmet...
INSPELNING
- Hur ska vi nu äta? - Med tallriken i knäet.
ÖPPNA FILEN?
Sådär ja. Det fungerar.
Vad är det där, pappa?
Det betyder att det är dags för oss att packa dina grejer. Kom nu.
Ett, två, tre.
Såja.
Får jag se på video nästa vecka medan du ser på nåt annat som du sa?
Om du är snäll och om du är klar när din mamma kommer och hämtar dig.
- Pappa. - Ja.
Kommer du att klara dig?
Ja.
Jag lovar.
John.
John, min älskade.
Anna.
Anna, älskling.
Snälla, rädda mitt...
Gå.
Snälla!
John, min älskade.
Gå.
John, min älskade.
...dödar dig.
Gå.
Gå nu.
- Snälla John. - Vi dödar dig.
Snälla John.
Vi dödar dig.
OBSERVERA ANKOMMANDE
Snälla! Snälla, rädda mitt barn!
Snälla.
Rädda mitt barn. Snälla.
- Tack för att du kom. - Visst.
Hur är det med honom?
Han mår bra. Blir bättre för varje dag som går.
Hur mår du?
Jag borde...
Förlåt. Tack än en gång.
Mr Black.
Det här kommer att låta konstigt, men jag måste berätta. Jag åkte till Willow Avenue
för hon kallade på mig, hon bad om hjälp.
Så var det. Hon behövde hjälp.
Jag är tacksam för det du gjort, mr Rivers,
min son skulle inte vara här nu utan dig. Så tack.
- Men nu ber jag dig att lämna oss ifred. - Mr Black...
Carol kanske trodde på ditt skitsnack, men inte jag.
Så du och dina sjuka vänner
ska hålla er borta från mig och min familj. Fattar du?
Håll er borta.
För det första är de inte döda.
När jag ser dem är de inte döda. Hon visar mig sånt som inte har hänt.
Sånt som inte har hänt?
För det andra visar hon mig saker häromkring och inte nån annan stans.
Hon visar ingen jordbävning i Indien eller nån bomb i Mellanöstern,
utan sånt som händer här där jag kan göra nåt åt det.
Jag har sett sånt som ännu inte hänt. Förstår du?
Jag förstår hur du sätter ihop det.
Sätter...? Sätter ihop det? Vad menar du?
Hon vill att jag hjälper.
Jag kunde inte hjälpa Carol Black.
Men jag kan hjälpa dem.
- Jonathan Rivers kontor. - Karen, stryk mina åtaganden
- under de närmsta dagarna. - Är du okej?
Jag behöver ta ledigt i några dagar.
- Ta hand om dig. - Ja, det ska jag.
Polisen bekräftar den försvunna kvinnans bortrövande
Det gör ont.
RÄDE FÖRB
Hon är vår.
ÖPPNA FILEN
John, min älskade.
Willow Avenue.
Sluta, ditt svin. Willow Avenue.
Det är samma röst.
När jag var hos Raymond hade han fått meddelanden,
arga, våldsamma meddelanden.
Nu händer samma sak med mig, Sarah.
- Men från vem? - Jag vet inte.
Edith Tomlinson, 207.
Jag fick meddelanden från Susie Tomlinsons mormor.
Hon försökte nå sin döda dotter, Susies mamma.
"Dotter dog under förlossning, band 200 till 208."
Susies mormor.
- Hon besökte Raymond. - Det är nog ett sammanträffande.
Leta efter Carol Black, kvinnan i bilen.
Minns du vad hennes man sa?
"Min fru kanske trodde på den där skiten, men inte jag."
"Allmänt, band nummer 231."
Raymond hade listor över kunder. Du har bara sett två.
Jag har sett hundratals ansikten. Det kanske är likadant med dem.
Jag är med, du är med, Edith Tomlinson, Carol Black...
- Det är mycket annat. - Det är ett sammanträffande.
Mary Freeman. Den försvunna kvinnan.
Hon finns med på mina band.
Jag har sett henne.
Hon är med på mina band.
Först besöker de Raymond.
Sen ser jag dem.
Sen dör de.
- Vad gör du? - Om hon lever visar Anna henne.
Vi vet inte säkert att alla du ser är vid liv.
Susies mormor, Carol Black.
- Anna, då? - Det är annorlunda med Anna.
Hon hjälper mig.
- Vi vet inte vad det är som pågår här. - Jag gör det.
Om Mary Freeman finns på banden kanske hon lever och vi kan rädda henne.
Sarah, kom!
Titta här. Kom.
Kom hit. Titta här.
Hör du?
Det är hon.
Herregud.
Hon lever.
Gå. Gå nu.
- Vart då, älskling? - John...
Anna, gå vart då?
Snälla John. Gå!
Gå... Gå vart då, älskling?
- Gå nu! - Gå vart då?
Gå vart då?
Fan också! Hon kommer att dö.
- Det vet vi inte. - Hon finns med på bandet.
Hon finns med på bandet. Hon kommer att dö.
Det gör ont.
Herregud.
- Tänk om jag inte vaknar? - Det gör du.
Det lovar jag.
Stannar du hos mig?
Visst.
- Lovar du? - Jag lovar.
Tack.
Sarah?
Gode Gud.
Mer än så kan vi inte säga nu.
Det finns en 30-40% chans att hon klarar sig.
Låt oss hoppas att hon blir bra. Tack igen för hjälpen.
Mr Rivers.
Grannar påstår att de såg dig på balkongen när miss Tate föll. Stämmer det?
Jag försökte rädda henne.
Från att falla?
Hon var ju på balkongen.
Nån aning om varför hon var på balkongen?
Jag vet inte. Jag vet inte.
Okej. Vi ger dig lite tid, men vi måste be om en full redogörelse.
Ska du åka hem snart?
Jag lämnar inte stan, om det är det du menar.
Då kanske jag kommer förbi senare.
John.
Du kommer att klara dig.
Du kommer att klara dig bra.
Det gör ont.
Gå.
Gå nu.
Gå.
Snälla John.
Mr Rivers?
GRINDEN MÅSTE FÖRBLI LÅST
TILLTRÄDE FÖRBJUDET
Det är John Rivers. Jag tror jag har hittat Mary Freeman.
Jag är vid kaj 16. Kan du höra mig, Smits?
Fan också.
John, min älskade.
Du måste hjälpa mig. Snälla.
Gå.
Anna, du måste hjälpa mig att hitta Mary.
Snälla John.
Gå nu.
De talar till mig, John.
Det var deras idé.
Helt och hållet.
Hon var vacker, John.
Jag förde henne till dem.
De var nöjda med mig.
...Argyle Avenue, tyder på att hon kan ha halkat...
Skadan på huvudet, den brutna armen...
Det var deras idé.
Är ni okej?
Hon är vår!
Män i rummet.
Sir?
Allsmäktige Gud,
inför Dig denna dag minns vi vår broder Jonathan.
Ge oss tron att i döden se porten till det eviga livet,
så att vi i stilla visshet...
Förlåt.
Förlåt, Mikey.
Nu går vi.
Vi överlämnar denna kropp till jorden.
Av jord är du kommen.
Jord skall du åter bli.
Av tusentals dokumenterade EVP-meddelanden
har ungefär 1 av 12 varit öppet hotfullt till sin natur...